-
<p>La xarnera* és la peça imprescindible per a poder obrir els espais closos. En la foscor de la penombra hi habiten pors i planys, individuals i col·lectius. <em>Xarnera </em>és una immersió en aquesta obscuritat, en un intent de treure l’entrellat del funcionament dels processos de canvi personals i socials. El poemari transita per temes tan diversos com les relacions interpersonals en l’era digital, la importància del fet col·lectiu; o la crítica social, al bel·licisme i a l’explotació abusiva de les persones i els recursos. I ho fa des d’una aproximació juganera, punyent, i potser ens atreviríem a dir propera al neodadaisme.</p> <p>*xarnera és el nom que s’utilitza a terres gironines per denominar la frontissa.</p>
-
<p><em>Seré la Tierra</em> es el último poemario de Ana G. Aupi, poeta, comunicadora popular feminista y terapeuta. Ubicada en la disidencia , en “las izquierdas” no rentables, como enunciación y pronunciamiento, logra contagiar lo osado y devastador que fue intentar dejar un presente mejor para lxs que venían después.</p> <p><em>Seré la Tierra</em> es para Aupi, un «ir asumiendo, lo menudo e inmenso de nuestro paso por acá». Un ejercicio de memoria, como monumento poético para sus compañerxs/amigxs que ya no están a causa de la violencia, en el que habla de sus vivencias en Guatemala como comunicadora popular y activista. Un libro como postales de la verdad marcadas por la crudeza, desafiando los silencios impuestos, desatando fronteras, cortando con su filo la indiferencia. Un libro como tributo honesto e inquebrantable a la dignidad.</p>
-
<p>Aquesta nova edició de la poesia completa de Joan Salvat-Papasseit té la intenció de posar en mans de lectors i lectores tots els seus poemes coneguts fins ara. Per a això, el seu curador, Jordi Martí Font, ha partit de cada una de les primeres edicions dels sis llibres de Salvat-Papasseit (<em>Poemes en ondes hertzianes</em>, <em>L’irradiador del port i les gavines</em>, <em>Les conspiracions</em>, <em>La gesta dels estels</em>, <em>La rosa als llavis</em> i el pòstum <em>Ossa Menor</em>). Alhora, el llibre també inclou una addenda amb 10 poemes escrits en català a diverses publicacions (<em>El Dia</em>, <em>La Columna de Foc</em>, <em>L’Enemic del Poble</em> i altres), 11 a <em>L’Estat Català</em> i 8 poemes escrits en castellà.</p> <p>L’edició de Martí compta amb el pròleg que Joan Fuster va escriure el 1962 per a la primera edició de la poesia completa de Salvat publicada per l’editorial Ariel. I es tanca amb un epíleg escrit pels biògrafs de Salvat, Mei Vidal i Ferran Aisa.</p> <p>El llibre porta per títol <em>Joan Salvat-Papasseit, Poeta amb majúscula</em> i està embolicat amb una nova edició del «Primer Manifest Futurista Català» creada per a l’ocasió pel dissenyador del llibre Gerard Joan. El volum és un clar exemple de com un mateix llibre pot tenir vocació de ser popular i esdevenir un objecte bell.</p>
-
<p>Amb el títol de <em>Mots-propis</em>, Salvat-Papasseit va publicar a <em>Un Enemic del Poble</em> un total de 118 textos en els tres anys que va sortir la revista, de 1917 a 1919. Però el llibre que els havia de recollir tots, malgrat comptar amb un pròleg de Josep M. De Sucre i una portada obra de Torres-García, no va arribar a sortir com a conseqüència de l’extrema pobresa en què vivia Salvat. Ell mateix va deixar escrit que va fer-ne dues correccions però que no va aconseguir reunir les diners per publicar-lo. L’any següent, sortiria el seu primer llibre de poemes i aquests textos aforístics de pensament no van ser publicats, tot i que no tots, fins que l’any 1975, J. M. Sobré en va recollir la majoria en un volum.</p> <p>L’any 2006, amb la publicació de l’obra completa de Salvat per part de Carme Arenas es van reunir tots i fa deu anys l’editorial Roure en va fer una primera edició completa tot i que difícil de trobar i que no incloïa cap explicació sobre què era aquell llibre. Ara, us presentem <em>Mots-propis</em> tal com el va pensar Salvat, amb un pròleg explicatiu de Jordi Martí Font i il·lustracions per a cada text d’Amat Pellejà.</p>
-
<p>«La máquina autobiográfica» es un texto fronterizo entre poesía y narrativa, que reflexiona acerca de la escritura del yo y la distancia que instala el uso de la primera persona. Un libro intimista, que privilegia el punto de vista personal frente a los sucesos; además de la importancia que se le da al lenguaje y las formas que asume el texto como reveladoras de sentido.</p> <p>«Desenfadado y socarrón pero también vulnerable y diáfano, el lenguaje de Saldaña París le estalla en la cara al lector: un resplandor». —Valeria Luiselli</p>
-
<p>Sense cap mirament, sense dolor, sense respecte, m’han bastit a l’entorn grans i altes muralles… Konstandinos P. Kavafis va escriure «Murs» l’any 1897.</p> <p>Aquest àlbum il·lustrat ens proposa una nova mirada, un joc visual on la veu del poeta i el present es mesclen. Tot i el pas del temps, les paraules de Kavafis sempre seran perdurables.</p>
-
<p>Aquest llibre s’adreça a nens i nenes de totes les edats. Surt a la llum juntament amb el segell editorial Vacamú i neix amb la voluntat gens modesta d’incorporar —gràcies a un esforç d’adaptació— una tradició literària que, pel fet de ser-nos encara estranya, té molt a oferir-nos. Si tens 4 anys i encara no saps llegir, segur que algú s’ho passarà bé llegint-lo per a tu. Si en tens 8, 12, 16…, veuràs que aquest llibre no és, de cap manera, només per a petitons. Si tot va bé, el conservaràs, i d’aquí a 40 anys encara t’agradarà. Mentrestant, a fi d’acompanyar i enriquir la lectura dels poemes, a més dels originals russos i dels magnífics dibuixos de Lluís Gay, disposes de referències i comentaris a cadascun dels poemes i d’un desplegable il·lustrat amb més informacions i una detallada cronologia.</p>
-
<p>Este libro se dirige a niños y niñas de todas las edades. Sale a la luz junto con el sello editorial Vacamú y nace con la voluntad nada modesta de incorporar —mediante un esfuerzo de adaptación— una tradición literaria que, por sernos aún ajena, tiene mucho que darnos. Si tienes 4 años y todavía no sabes leer, seguro que alguien disfrutará contigo al leértelo. Si tienes 8, 12, 16…, ya verás que este libro no es solo para pequeñajos. Si todo va bien, lo conservarás, y dentro de 40 años continuarás disfrutándolo. Mientras tanto, para acompañar y enriquecer la lectura de los poemas, además de los originales rusos y de los magníficos dibujos de Lluís Gay, dispones de referencias y comentarios a cada poema y de un desplegable ilustrado con más informaciones y una detallada cronología.</p>
-
<p>Vicent Andrés Estellés és un dels poetes fonamentals de la literatura catalana. La seua obra és una narració íntima i universal de la nostra història recent: la mort i la fam, l’horror de la guerra, la crua postguerra i la derrota col·lectiva. Però també la resistència, l’esperança, la lluita constant i la fràgil alegria.</p> <p>En aquest llibre únic, la primera biografia sobre Vicent Andrés Estellés, el músic i escriptor Pau Alabajos ens acosta al recorregut vital del poeta amb motiu de la celebració del centenari del seu naixement. Un viatge que parteix dels seus poemes clau per mostrar-nos la vessant més humana d’Estellés. El fill del forner de Burjassot. El periodista compromès acomiadat pel diari on treballava. El poeta que es conjura amb la causa dels explotats i la reconstrucció d’un país vençut. Que igual recitava en una associació de veïns que rebia els màxims guardons de les lletres catalanes. Que es convertí en emblema i matèria primera del moviment popular de la Nova Cançó.</p> <p>I que, mentre la nostra xarxa cultural de base el reconeixia arreu del país, era perseguit i amenaçat per la dreta franquista que encara avui l’intenta censurar. El poeta que va esdevenir la veu d’un poble.</p>
-
<p>José Pastor González regresa con un nuevo poemario, estructurado en dos partes (malas calles/malas tierras), en el que trata los temas y motivos que definen su labor poética. La ciudad como ratonera en la que el ser humano lucha por sobrevivir, y un mundo rural desnudo, áspero y duro, alejado de bucolismos y visiones impostadas. Un rabioso grito de libertad, en el fondo y en la forma. Poesía honesta, pegada a la tierra y a quienes la habitan, la trabajan y la padecen.</p> <p>por encender el fuego <br /> y mantenerlo encendido <br /> por dar tiempo al tiempo <br /> y ser la resistencia <br /> por habernos dado la oportunidad de marcharnos <br /> y cuidarnos ese lugar al que siempre podremos volver <br /> por ser el azogue de los espejos <br /> donde mirarnos cuando ya no quede nada <br /> por guardarnos un pedazo <br /> de tierra de infancia y de esperanza <br /> donde encontrarnos <br /> con la vida</p>
-
<p>Walt Whitman, padre de la poesía estadounidense moderna, es el poeta que puso la vida, la respiración, el cuerpo y el deseo en el centro de sus poemas desafiando las convenciones de su época. Rechazó la limitación de la métrica fija para dar rienda suelta a la sonoridad y para ampliar las posibilidades de la expresión poética con el verso libre: la forma ya no encorsetaría más el sentido, sino que este desbordaría todos los límites de la tradición.</p> <p>En <em>Canto a mí mismo</em>, el profeta del sí incondicional a la vida invita al hombre y la mujer común, a aquellos que trabajan con las manos y sienten en el pecho, a la heroicidad de la alegría, epopeya en la que, al final, todos los corazones laten al unísono. No se trata de un destino de superficial dicha y mera igualdad, sino que consiste en el gozo del esfuerzo, de la energía vital, del hacer de la vida misma un espacio donde quepamos todos.</p>
-
<div><em>Quimera </em>continúa su andadura un año más con el objetivo de acercar la literatura a sus lectores y suscriptores, con la intención de que sus piezas aúnen la variedad y la calidad. Y lo hace con la responsabilidad de estar a la altura de una trayectoria (casi una tradición) de cuarenta y dos años: un orgullo y un acicate para no bajar la guardia y seguir manteniendo la excelencia que nos han transmitido los equipos de redacción precedentes.</div> <div>Por eso comenzamos este nuevo año con un número, el 481, potente y variado, con ocho entrevistas entre las que destacan la que José Abad le hace al gigante de las letras Antonio Muñoz Molina y la que Oriol Alonso Cano le hace al cineasta (premio Especial del Jurado en Cannes) Albert Serra. La sección de creación cuenta con un relato (finalista del Premio Energheia 2023) de Sandrine Ortega, con microrrelatos de Raúl Aragoneses y con poemas de Ernesto Frattarola Alcaraz.</div> <div>La sección de ensayo incluye cuatro piezas, una de ellas dedicada a las series televisivas, fenómeno mediático que está cambiando el consumo audiovisual. También nos asomamos a la actualidad literaria con un buen puñado de reseñas y ocho recomendaciones. Por último, queremos agradecer a nuestro gran amigo Miquel Rof su colaboración por entregas «La letra suicida», cómic que contempla con humor e ironía la creación literaria.</div>